- Hvem er jeg? - Deg.
- Og hvem er du? - Du kjenner meg som... Michel.
- Er vi forelsket? - Lidenskapelig.
Lov meg en ting.
Hvis jeg gjør dette, vil jeg ha total ærlighet.
For hver ting jeg gjør, svarer du på et spørsmål til gjengjeld.
Da er vi skuls. Greit?
Ta på deg denne.
Sett opp håret. Det er undertøy på badet.
Michel liker å se deg i sterke farger.
- Det er fra vår elskov i natt. - Så minneverdig.
Israelerne bomber landsbyene våre med kampfly...
Veldig bra.
De har ikke funnet stedet ennå, men vi må sette opp farten.
Fra og med nå er det jeg sier og gjør avgjørende.
Vi bygger en historie, og vårt publikum er overalt, hele tiden.
Vårt kjærlighetsforhold har vært hemmelig.
I går var vår første natt sammen etter flere ukers venting.
Hele tiden i Hellas lengtet du etter meg.
Det var derfor du stakk av fra Alastair og de andre.
Hva skjedde med Joseph?
Den slimete forretningsmannen som prøvde å sjekke deg opp?
Han betød ingenting.
Så fort du satte deg i denne bilen i Aten var du med meg, Michel.
Jeg tok deg med til Akropolis den natten for å feire vår gjenforening.
Vi kysset blant ruinene.
- Jeg er romantisk på den måten. - Ikke helt min greie, dessverre.
- Du har aldri følt det slik før. - Har jeg ikke? Nei vel.
Nei! Jeg misliker at kvinner røyker.
Og jeg misliker menn som misliker at kvinner røyker.
Det gleder deg å adlyde meg.
- José, vennen... - Michel.
Mickey, vennen, jeg skjønner ikke hvordan dette skal kunne fungere.
Jeg skal vel være en troverdig versjon av meg selv?
- Meget troverdig. - Da så.
Er han mannssjåvinist, denne Michel?
Eller en slags ond stereotyp som dere har kokt sammen?
Det er han vel?
Det er ikke noe stereotypt med meg, Charlie.
Du skal få treffe min søster Fatmeh. Vår inspirasjon. Da forstår du.
Palestinske kvinner har en verdighet du ikke kan forstå.
Jaså... "Palestinske." Jeg forstår.
Vrient.
Jeg har sjekket advokatbyrået. Zürich. Legitimt.
- Når er Fatmehs svar klart? - Bare konvolutten igjen.
Håper jeg fikk til tonen hennes.
Vi må finne ut hvor bilen skulle.
Det finnes ikke ord for hvor mye jeg beundrer din oppofrelse -
- men nå må vi oppgi deg for vårt måls skyld.
Ingen vil glemme navnet ditt eller stoltheten vi føler for deg.
Du blir en velsignet martyr som dine brødre Fawaz og Abed.
Dette sverger jeg på som din søster.
Nå ber jeg for at du skal finne motet -
- når din tid er inne. Din Fatmeh.
Salim. Akter Fatmeh å hjelpe deg?
Jeg har prøvd alt. Men nå kan jeg ikke gjøre mer.
En ekspert får snakke med deg.
- Tiden er inne. - Jeg er lei for det.
Du! Slipp.
Bra du spiser. Du trenger styrke.
Veldig bra.
- Unnskyld? - Veldig bra gjort, miss Bach.
Dette er like imponerende. Gå gjennom detaljene.
Jo...
Dette er Charlies tidslinje, og dette er Michels.
Vi har sporet ham via hans kvitteringer og fyrstikkesker.
De forenes i London og Hellas.
I mellomtiden skriver han kjærlighetsbrev til henne.
Miss Bach har skrevet noen gripende kjærlighetsballader for meg.
Alt må legges tilbake i leiligheten. De kommer snart.
Hvordan ligger vi an når det gjelder bilens destinasjon?
Uten den står vi på stupebrettet over et tomt basseng.
Han er på grensen, tror jeg.
- Skal du dra det ut av ham? - Nei. Vi sparer meg.
For sikkerhets skyld.
Hvem skal da spille eksperten?
Takk.
Når møttes vi, Michel?
Det skjedde lenge før jeg ble født, men jeg forteller ofte om Nakba.
- Nakba? - Katastrofen i 1948.
Israelerne kaller det "uavhengighetskrigen".
Dere forrådte oss, og sionistene fordrev...
Nei, jeg mener ikke din tippoldefar. Jeg mener deg og meg.
I 20 år var faren min overbevist om at sionistene var fornuftige.
Så skjedde massakrene i 1967.
De skjøt ham. De tvang meg til å stå ved siden av.
Vi flyktet fra stridsvognene gjennom Jordan.
Da jeg spurte mor hva som skjedde, sa hun til meg, den yngste...
Herregud. Du er ham.
"Det de i Vesten gjorde mot jødene, gjør sionistene nå mot oss."
Da jeg var åtte år, ble jeg fordrevet fra landet vårt.
Da jeg var ti, ble jeg med i Ashbal med brødrene mine.
- Unnskyld? - Ja.
Hva er "Ashbal"? Unnskyld.
En barnemilits.
Hvis barn kan bombes, kan de også kjempe.
Da jeg var elleve satt jeg i et improvisert bomberom -
- mens jordanerne skjøt granater mot leiren vår.
- Våpenet og tilbakekomsten... - ...er en og samme sak for oss.
Var det derfor dere tok meg? Fordi jeg var på møtet?
Jeg ble umiddelbart forelsket i deg.
- Øynene hans var... - Uendelige?
Du er overhodet ikke lik ham.
Det viktige er hva du ser.
- Hvor er han nå? - Her. Med deg.
Er det dette du vil ha?
- Det er perfekt. - Forveksle ikke drama og virkelighet.
Det er farlig.
Det skal jeg legge på minnet. En fagpersons råd.
Ironisk, eller hva?
Ved vårt første møte sto jeg på scenen.
Du så matineen og ble til kveldsforestillingen. Alle så deg.
Det var den lengste dagen i mitt liv. Men du var fantastisk.
- Mye bedre enn teateret fortjente. - Nei, du. For sent.
Unnskyld.
- Behold driksen. - Takk.
Anna Witgen, det svenske ludderet som leverte bomben.
Hun som drepte gutten, Gabriel. Hvor sendte du henne?
Lar storebror Khalil deg velge dine egne kvinner?
Jeg kjenner ingen Khalil.
Takket være din hjelp fant vi ham nå denne uka.
Han er i overetasjen. Shalom, Khalil.
Dere har ikke Khalil.
Han lever. For øyeblikket.
Når du gir meg svar, kan dere få dele celle.
Du kan stelle ham litt.
Du står på stupebrettet, Salim. Men bassenget er tomt.
Gi meg noe slik at jeg kan blidgjøre sjefen.
Den Mercedesen... Hvor skulle du kjøre den?
- Østerrike. - Hvor i Østerrike?
Jernbanestasjonen i Salzburg.
- Hvem skulle hente den? Og når? - Jeg vil treffe Khalil.
Værsågod. En gave.
- Noe du alt har fått. - Hvordan kan du da gi meg det?
Det er tyngre nå.
- Ikke helt min smak. - Bra.
En ekte reaksjon. Vi må bygge en så sterk historie som mulig.
- Er det ekte? - Se under, Charlie.
Det ligger noe mer i esken.
Du ringte nummeret. Til hotellet mitt.
Men du nektet å møte meg noe annet sted enn på teateret.
- For å gi det tilbake. For dyrt. - Ja, jeg er for ung til å ha råd.
Unnskyld.
Så... Du kom til teateret etter stengetid.
Vi møttes i baren, når alt hadde stengt, i et hjørne.
Jeg så scenen bak deg.
Du tok esken ut av lommen og skjøv den fram til meg over bordet.
- Du skal ha det. Min Jeanne. - Jeg er ikke noen helgen.
- Folk blir forelsket i skuespillere. - Du er spesiell.
- Alle er spesielle, vennen. - Nei, bare noen.
Jeg er det, og derfor ser jeg det i deg.
Hva gjør du?
Forelsker meg i deg... for alltid.
- Hvor mye av deg er det i dette? - Er det spørsmålet ditt?
Er du skilt på ordentlig?
Hun måtte bo i Jerusalem. Jeg kunne ikke bo i Israel.
- Hvorfor ikke? - Ikke helt min smak.
- Hvorfor ikke? - Ett spørsmål av gangen.
- Fungerer det, Charlie? - Såvidt.
- Holder det til middag? På mitt rom? - Din frekke jævel.
For bryllupsreisens andre kveld.
Man skåler bare om man selv skal drikke.
- Hvor skal alt dette lede, José? - Til sengs.
Flott. Jeg elsker sengen.
- Du er sjenert, eller hva? - Michel har ligget med mange kvinner.
Og?
Og... så knuller vi.
- Ja visst, hvorfor ikke? - Hvorfor ikke?
- Hvor er han? - Si det du.
Entusiastisk.
Men han trenger å øve på teknikken.
Når vi har hatt sex, sover vi.
Med denne under puta. Alltid.
- Lar jeg deg legge en pistol der? - Du synes det er spennende.
Gjør jeg?
Å få det du vil ha gjør deg i dårlig humør, hva?
Sov.
Akkurat som de fordrev Palestinas folk -
- skal vi straffe dem i deres diaspora og forkynne vår smerte.
Telegram til rom 24.
SALZBURGS JERNBANESTASJON. BARE HUN.
- Hun er ikke klar. - Sørg for at hun blir det, da.
Takk. Unnskyld!
Frau Schulmann var rasende.
Vi er på vei framover. Jeg føler det.
Jeg trenger bare en siste tjeneste fra de østerrikske myndighetene.
- Den forrige var ingen enkel oppgave. - Og belønningen blir ikke liten.
Du har øye for detaljer, Paul. Det vet både du og jeg.
Det var vel du som valgte denne utmerkete kafeen?
Baumkuchen. En tysk delikatesse.
Etter min mening de beste baumkuchen i hele landet.
Litt tørre. De aller beste finner man i Füssen.
Detaljer, Paul.
Jeg har flere nyheter. Om Anna Witgen.
Det blonde bombenedslaget.
Jeg har sporet hennes bevegelser fram til eksplosjonen.
Hun leide rom en natt i Maribor i Slovenia -
- og så var hun i Salzburg før hun kom til Bad Godesberg.
- Salzburg i Østerrike. - Ja. Mozarts fødested.
Det er ikke mulig.
Disse menneskene bruker aldri samme sted to ganger.
Har jeg fått feilaktig informasjon?
Nei, men jeg.
Den forrige tjenesten du ba meg om...
Det var uhyre vanskelig.
Unnskyld meg.
Vår første natt sammen i London elsket vi.
Jeg fortalte mitt virkelige navn. Det er ikke Michel.
Salim. En stor hemmelighet.
- Hvorfor fortalte du det til meg? - Jeg stoler på deg.
Du skal bli min nyeste rekrutt.
Når du har vist hva du kan -
- vil mitt nettverk kontakte deg, og da slutter du deg til det.
Slutter meg til?
Jeg kommer til å være nær deg hele veien.
- Sminken din. - Michel elsker den.
- Det plager ikke ham at det tar tid. - Jaså?
Vi kan like gjerne ha det gøy.
Hva skjer nå, da?
Først setter jeg deg på en viktig prøve.
Du må kjøre denne bilen i 130 mil fra og med nå.
Gjennom Jugoslavia og inn i Østerrike.
- Jeg har aldri vært i Østerrike. - Alene.
- Du skulle jo være i nærheten. - Det er jeg, men ikke i bilen.
Ved Salzburgs jernbanestasjon finner jeg deg igjen.
- Men det er en ting til. - Selvsagt.
Sving til høyre der.
Du må kjøre den bilen herfra.
- Hva er forskjellen? - Bare papirer. Ikke noe farlig.
Du har lovet Michel å gjøre dette.
Hvis du får problemer, må du klare deg selv.
Det er russisk Semtex. Den er pakket i blokker...
- Gadi! - ...og gjemt i taket.
Det holder til tolv bomber.
- Er det sant? - Det er sant.
- Hva skal dere gjøre med det? - Drepe jøder rundt i Europa.
Akkurat som de fordrev Palestinas folk -
- skal vi straffe dem i deres diaspora og forkynne vår smerte for verden.
Jeg ber deg om å gjøre dette, Charlie.
For min skyld. For kjærligheten.
For vår storartede revolusjon.
For å bevise at du er så spesiell som jeg tror.
Hva skjer når jeg kommer fram?
Du forlater bilen på jernbanestasjonen i Salzburg.
Legg nøkkelen i eksosrøret.
- Og så? - Så oppsøker mine folk deg.
Vis meg.
Jeg må se det.
Ikke vær redd. Vi skal ikke sprenge noen med det.
Semtex er populært for sin stabilitet.
Men ikke tenn en røyk.
Greske drakmer. Jugoslaviske dinarer.
Østerrikske schilling. Tyske mark.
- Jeg kjører deg til første grense. - Marty sa...
Å kjøre meg til grensen inngikk ikke i planen.
Den jugoslaviske grensen burde ikke bli noe problem.
Den østerrikske grensen er vanskeligere.
Vær på vakt og ikke røp noen nerver.
Du fører ikke dagbok, så vi har gjort det for deg.
Du pleier å tygge på blyanten når du tenker.
Dette er jo normalt.
Vi har brevvekslet intensivt og planlagt vårt møte i Hellas.
- Hvor er de? - Du får ikke ha dem med deg.
Synd. Jeg kunne trengt litt opphissende lesning.
Du oppbevarer dem på et trygt sted hjemme. Jeg spurte hvor som er best.
Jeg sa: "I innerlommen på min første gitarkasse. En gave fra faren min."
DEN SOSIALISTISKE FØDERALE REPUBLIKKEN JUGOSLAVIA
Han lurte meg. Jeg trodde jeg knekte ham.
Han løy om Salzburg. Han kan lyve igjen.
Han er smart.
Hva gjør vi nå?
Jeg heter Martin Kurtz.
"Kurtz" lyder som "kort"...
...på tysk...
...som du sikkert vet.
Mine venner pleide å kalle meg "Marty med kort lunte."
Anna Witgen dro til Salzburg -
- for å levere din brors siste bombe.
Alltid en plan B, aldri samme sted to ganger.
Det er vel metoden deres?
Kanskje du har mer av Khalil i deg enn jeg trodde.
Ditt folk ble tvunget ut i villmarken.
De ble fratatt sine hjem og måtte lide i leirene.
Gjorde de dette mot deg i leiren i Jordan?
Jeg vokste også opp i en leir.
For lenge siden.
Jeg vet hvordan det føles.
Da er du verre enn alle de andre.
Kanskje det. Men du...
Du har ikke det som kreves for denne kampen, Salim.
En rød Mercedes med en blondine i passasjersetet, ja visst.
Men ikke bomben.
Da jeg innså at du hadde løyet om leveransen...
...ble jeg sint.
Men så kom jeg til å tenke på en ting og lo.
Vi har løyet for deg.
Kom. Jeg skal vise deg en ting.
Det går bra.
Bildet av Khalil.
Det ble satt sammen ved hjelp av bilder av familien din og deg...
...av den dyktige mr. Schwilli. Resten har du møtt.
Kvitteringene dine og samlingen med fyrstikkesker...
...var svært nyttige.
Du er i München. Du har vært her i to dager.
Hvorfor? Hvorfor viser du meg dette?
Livet, Salim.
Hvor skulle du kjøre bilen?
Da jeg kom til Europa...
...vet du hva som forbauset meg mest?
At ingen bryr seg.
Ingen bryr seg.
Det er nok blodsutgytelse nå, Salim.
Det...
Det er ikke noe bestemt sted.
Jeg bestemmer.
Takk.
Et torg i Østerrike.
Bra utkikksplasser og bra gjemmesteder.
En togreise herfra slik at Charlie aldri er alene for lenge.
Ikke for mye turisme. Vi vil slippe uskyldige ofre.
Salim snakker sant nå.
Det har skjedd en mindre endring når det gjelder stedet.
I stedet for Salzburg...
...vil vi flytte arbeidet vårt til...
Vel... Hvis du vil at jeg skal være til nytte, herr Schulmann...
...må jeg være mer til nytte for Köln, som dere lovte.
Hvis jeg var deg...
...ville jeg holdt øye med veiene i Sør-Tyskland i neste uke.
En liten gave kan lyse opp din etterforskning tidligere enn du tror.
Er dette en operasjon?
Iblant må vi bare akseptere våre seire, Paul.
Ikke stille spørsmålstegn ved dem.
- Charlie! Hva faen gjør du her? - Herregud!
Hva...? Så hyggelig å se deg!
- Langt fra Hellas. - Virkelig.
Hvor skal du? Kom dere til Delfi?
Ja, faktisk. Det var kjempefint.
- Har du aldri spilt dette før? - Faen ta deg!
Er du fortsatt på vei til Salzburg?
Det skal være jævlig trist denne årstida.
Det var jo du som foreslo det. Bør jeg dra et annet sted?
Kleinalm er fint. Trivelige kafeer.
Et nydelig torg.
Du vet den gamle mannen i Hellas?
Hadde han virkelig en kone?
Hoppet hun eller ble hun dyttet?
Hun hoppet.
ZAGREB, JUGOSLAVIA
- Sir. - Jeg vil sende et telegram.
Jeg bestemmer.
Jeg sender telegram til mine advokater i Zürich. To ganger.
Send det to ganger. En gang nå, og en gang i morgen tidlig.
Etter rushet er det minst trafikk.
Det er den beste tiden.
Ser alt bra ut hittil?
- Ikke verst. - Ingenting skjer om hun ikke kommer.
Gadi sier at hun kommer til å levere, og jeg tror på ham.
Greit.
Men du har rett. Leveransen er det viktige.
Har du nok folk til Gutigplatz?
Dette er ditt øyeblikk, Shimon.
Si hva du trenger, så får du det.
Takk, Marty!
Tekst: Mikkel Broen www.sdimedia.com